V glavnih vlogah
ČOKOLADA
Nekoč je na francoskem podeželju
stala mirna vasica,
katere vaščani so verjeli v ´´tranquillite´´.
V spokojnost.
Če si v njej živel,
si vedel, kaj se pričakuje od tebe.
Kam na skupinski sliki sodiš.
Če si na to pozabil, so te opomnili.
Čas posta se bliža.
Čas vzdržnosti, seveda.
In, upam, razmišljanja.
Predvsem pa naj bo to čas
iskrene ponižnosti.
Čas, ko pokažemo svojo ceno.
Če si v vasi videl kaj, česar ne bi smel,
si se naučil umakniti pogled.
Kristus ve, čigav odsev ste.
Če si bil kdaj razocaran,
si se naučil skromnosti.
Ve, kaj ti mora biti odpuščeno.
Zato v letu Gospodovem 1959...
Bilo je tako v dobrem in slabem. Lakoti in gostiji.
Vaščani so se oklepali tradicije.
Dokler ni nekega zimskega dne
zavel lokav severni veter.
Kje najdemo resnico?
Kje naj jo iščemo?
Našli jo bomo...
Kdo, vraga, sta?
Prihajava zaradi slaščičarne. Radi bi jo najeli.
In stanovanje zgoraj. -Od kod sta?
Živeli sva v Andaluziji.
In pred tem, naj pomislim, na Dunaju.
In pred tem... -V Panviji.
V Panviji. -Copatek je sovražil tisti kraj.
Kenguru. -Ki ne skače.
Poškodba noge. Iz vojne.
Lepo jo vzdržujta.
Kako prijetno mesto. Kajne, mama?
Ljubko.
Copatek hoče vedeti, koliko časa bomo ostali.
Povej mu, naj ne skrbi.
Čas za spanje. Katero zgodbo nocoj?
Copatek hoče tisto o babici in dedku.
Ne nocoj, Anouk. -To vedno rečeš.
Pripoveduj o babici in dedku.
Ne nocoj.
Kaj praviš na princeso in pirate? -Prav.
Pripravite se na strel! Vsi na krov!
Pripravljeni, namerite... Ogenj!
Oprostite, ker motim.
V veselje mi je.
Oprostite. Pirati napadajo.
Kajpada. Kako ti je ime? -Anouk, pa vam?
Grof Reynaud, na uslugo.
Pravi grof? Kot Monte Cristo?
On ni bil pravi.
Kako to, da ste naju počastili z obiskom?
Kot župan vama izražam dobrodošlico
in vabim k nedeljski maši.
Prijazno od vas, toda ne hodiva v cerkev.
Sva pa veseli, da sva tako blizu nje.
Peli bova z zvonovi.
Zvonovi niso za zabavo, gospa. Kličejo k čaščenju...
Gospodična. -Prosim?
Nisem poročena. Kar Vianne mi recite.
In oglasite se, ko bo odprto.
Ja, med postom boste odprli slaščičarno.
Pravi čas za to.
Toda to ne bo slaščičarna. -In kaj potemtakem nameravate...
Presenečenje. Lepo, da ste se oglasili.
Grof je bil študent zgodovine in zatorej potrpežljiv mož.
Verjel je v modrost prejšnjih generacij.
Po vzoru prednikov je bdel nad vasico in ji dajal vzgled.
S trdim delom. S skromnostjo. S samodisciplino.
Dokončal sem 18. stoletje.
Gospa Clairmont?
Vaše pismo uredniku, gospod grof.
Ta del o družini in tradiciji...
Čudovit je.
Hvala vam. Cenim vaše mnenje.
Smem izvedeti, če ste pred kratkim govorili z materjo?
Zakaj? -Kaže, da je slaščičarno oddala v najem.
Že dolgo nisem govorila z njo.
Nisem poizvedoval.
Nikar. Ničesar ne skrivam pred vami.
So grofici Benetke všeč?
Grofici? Hvala, zelo so ji všeč. Benetke...
Slišala sem, da je zelo svobodnjaška...
Menda je ateistka. -Kaj je to?
Ne vem.
Bolj previden bodi!
Oprostite, madame. Je kaj hudega? -Nič mi ni.
Oprostite. Vstopite in sedite.
Ne trudite se. -Malenkost. Jaz sem Vianne Rocher.
Caroline Clairmont, hči vaše stanodajalke. Moj sin Luc.
Pozdravljena. Moja Anouk. Prosim, stopita na toplo.
Poskusite tole. Vroče čokolade
po 200 let starem receptu še niste pili.
Hvala, raje ne. Luc, ne.
Kaj je to? -Kaj vidite, gospa? -V čem? -V tem.
Kot kaj je videti? Recite prvo stvar, ki vam pade na pamet.
Ženska jezdi divjega konja.
Trapast odgovor. -Takih odgovorov ni.
Poprov trikotnik za vas.
Poper za nasprotje sladkemu.
Drzen, pustolovski.
Kaj vidiš?
Vidim zobe. In kri.
In lobanjo.
Zelo temna, grenka čokolada.
Ta je tvoja najljubša.
Ki mora počakati še nekaj tednov. Post je. Hvala.
Pohiteti morava. Lepo, da smo se spoznali.
Veselilo me je.
Copatek, pirati napadajo.
Koliko so te čilijeve reči? -45.
Jo ovijete s trakom?
Pretvarjala bi se, da je od moža. -Seveda.
Josephine Muscat.
Pleše, kot si sama žvižga.
In ti so za vašega moža.
Kokosovi poljubčki iz Gvatemale.
Da mu vzbudijo strast.
Očitno ne poznate mojega moža.
Vi pa ne teh poljubčkov.
Ne bodi patetična.
Luc, naredil si napako pri problemu 6-0.
Saj ni nič.
Je že nehala.
Mama, napake moramo sami popraviti.
Nisem rekla, kako jo popravi,
samo, da si jo naredil.
Niste lačni, grof? -Postni čas je, gospa Rivet.
Nekaj pa bi morali pojesti.
Kar tu pustite.
Zdravo. Vam smem postreči?
Drago je. Nimam denarja za to.
Znam uganiti ljudem najljubše reči.
Te so za vas.
Na naš račun.
No... -To je brez dvoma drugačno.
Zelo drugačno.
Oprostite.
Dober dan, gospod Blerot. -Dober dan, gospa Audel.
Ne tja, Charlie.
Vstopite. Prosim.
Pridi kuža, tudi zate imam nekaj.
Kako ti je ime? -Charlie.
14 let ima. Kar je 98 človeških let.
Kako je ime vam? -Guillame Blerot.
Zelo ste prijazni. Malo užitkov mu še preostane.
Ali bi... Bi kupili nekaj posebnega
za svojo prijateljico? -Prijateljico?
Lepotico, ki je vsec vasemu psu.
Po moje, ima rada čokoladne školjke.
Ne, ne smem. Gospa Audel žaluje za soprogom.
Oprostite. Kdaj je preminil.
V vojni. Nemška granata.
Že 15 let je tega. Gotovo...
Ne v tej vojni. Gospod Audel je padel 12. januarja 1917.
Gospo je zelo prizadelo. -Očitno.
Dober dan, moje dame. -Dober dan, grof.
Ko bi bili vsi najemniki zanesljivi kot vi, ga. Drou.
Je grofici všeč ltalija?
Morda bo podaljšala potovanje.
Kako lepo.
Ste že obiskale čokoladnico čez cesto?
S čokolado, ja. -Sramotno, kajne?
Ženska si veliko upa.
Da odpre čokoladnico v času posta.
Naravnost izziva.
Z vsem srcem pa sočustvujem z njeno nezakonsko hčerko.
Dober dan.
Nov prispevek liturgiji.
Moja slabost je ameriška muzika, grof.
Koliko časa ste pri nas?
Pet tednov bo že.
Vaš predhodnik, oče Michel, je bil z nami pet desetletij.
Ja, molim, da bi bil kos njegovemu vzoru.
Tudi jaz. Pregledal sem vašo pridigo,
kot ste želeli. Naredil sem nekaj opomb.
Prijazno od vas.
Sploh ne. Še nekaj.
Če še niste videli nove slaščičarne,
si jo oglejte.
Človek mora poznati sovražnika. Se vam ne zdi?
Pa poljubček zame?
Pazi, kod hodiš.
´Jutro.
Kakšna oprema pa je to? Kot v mehiških bordelih?
Rekel bi, če bi potreboval pomoč.
Kaj vidite v njej?
Ničesar.
To je igra. Kaj vidite v njej?
Bolehno starko, ki ji ni do iger.
Pravo stvar imam za vas.
Ali vašo punčko kaj moti? -Kaj pa?
Da se selita iz kraja v kraj.
Sploh ne. To je dobro zanjo.
Vidi nove kraje, spoznava ljudi.
Cimet je videti žarek.
Ni cimet, poper s čilijem je.
Čili v vroči čokoladi? -Dal vam bo polet.
Okus ima kot...
Ne vem.
Hop! Hop! Zdaj sem jaz tvoj kenguru!
Nehajte!
Anouk, v tej šoli se ne pretepa.
Užalili so Copatka!
Ni mi mar! Pridita sem!
Tišina!
Kje je Copata?
Moja mama pravi, da nimaš očeta.
Imam, a ne vem, kje.
Vso noč sem bila z njim. Gola sva plavala v reki.
Ob zori sem odšla domov v posteljo.
Mama jo je potrepljala po glavi: Zbudi se, zaspanka.
Ni vedela, da me ni bilo.
Res nisi dala alkohola v tole? -Nekaj boljšega.
Daj jo moji hčeri. Stalila bo njen ledeni oklep.
Imata s Caroline težave?
Ja, težave.
Ne smem videvati vnuka. Odrezana sem od njega.
Čemu tako?
Slabo vplivam nanj, ker mi ni všeč, da ga vzgaja kot pudla.
Še ščije ne brez njenega dovoljenja.
Odkar ji je umrl mož, je tako...
Toliko si da opraviti z njim.
Ko bi mu vsaj dovolila teči. Dihati, živeti.
Toda skrbi jo, da bi se preveč izčrpal.
Zaman. Ubogemu fantu še kolesa ne dovoli voziti.
Misliš, da si te želi videti?
Imate še kaj tistih fižolčkastih reči?
Seveda.
Koliko jih hočete? -Koliko jih imate?
Srčev fant je najboljši lovec.
Aduta odstreli izpred nosu.
Ste vi Serge Muscat? -Edini. Kaj želiš?
Je vaša žena tu?
Josephine? Odvisno. Kaj imaš z njo?
Tole je pozabila v čokoladnici.
Kar tu pusti, jaz ji bom dal.
Sama ji bom dala.
Grem, pozen bom za večerjo.
Igre še ni konec.
Bi rada igrala? Znaš belot?
Seveda znam. -Sedi.
Josephine?
Kaj hočeš? -Tole si pozabila.
Kaj hočeš?
Da sva prijateljici.
Nimam prijateljev. Serge ve, da si tukaj?
In kaj potem? Storite mi uslugo.
Bi poskusila enega z rožnato kremo?
Povej, če sem dodala preveč likerja.
Josephine!
Že grem!
O tebi govori.
Pravi, da si nespodobna. Da daješ vzgled. Slab vzgled.
Ni mi mar, kaj govori tvoj mož.
Ne Serge.
Reynaud. Župan govori o tebi.
Čas za odhod. -Poglej, kaj sem priigrala.
Lepo. Pridi.
Smem pogledati?
Saj ni... -Pokaži.
Pretiraval sem v nagibu glave.
Lepo rišeš. Koliko računaš? -Kaj?
Za portret. Kolikšna je tvoja cena?
Ne bi mogel. Nisem pravi...
50 frankov? Dovolj?
Prima.
Pridi v čokoladnico.
Žal mi je, toda grof ne dovoli.
Zjutraj je govoril z mamo in z drugimi.
Kakor hočeš.
Rad bi, zares bi rad.
Hvala, ker si mi pokazal risbo.
Počakaj.
Kršim zakone?
Povejte. Sem koga prizadela?
Me sprašujete za mnenje?
Kaj ste ljudem pravili o meni?
Samo resnico, gospodična.
Če pričakujete, da bom kar pobrala šila in kopita,
boste razočarani.
Naj to povem z vašega zornega kota.
Prvi grof Reynaud
je izgnal iz vasi vse Hugenote.
Vi in vaši bonbončki ste precej lažji izziv.
Do Velike noči boste brez dela.
To vam obljubim.
Kako dolgo že stojiš tukaj?
Zadnjič sem ti pozabila plačati.
Oprosti. -Ne, bilo je darilo.
Ljudje opravljajo.
Lažejo o meni. Ne kradem. Vsaj nalašč ne.
Vem.
Lepo te je videti. Bi vstopila na čokolado?
To je zate. -Kako pozorno od tebe.
Hvala.
Ljubka je.
Slišim, da ne zahajaš v cerkev. -Res ne.
Ne boš dolgo vzdržala tukaj.
Ljudje klevetajo.
Oprosti. Danes imam slab dan, kajne?
Nič hudega. -Tu se ne smeš napak vesti.
Tako ne gre, razumeš?
Če ne hodiš k spovedi,
nimaš vrta, se ne sprenevedaš,
da je cilj tvojega življenja streči moža spredaj in zadaj,
mu rojevati otroke in mu čistiti pod ritjo,
potem si nora.
Misliš, da sem trapa, ker vztrajam z njim.
Ne, ne mislim tako.
No, pa sem. Šibka sem.
Ne ljubim moža in lažem.
Zate bi bilo lahko drugače. Serge ni vladar sveta.
Lahko bi bil. -Res verjameš v to?
Vem.
Potem mora biti... Potem je to resnica. Zmotila sem se.
Najboljšo čokolado delaš.
Copatek bi poslušal zgodbo o dedku in babici.
In ne reci, ne nocoj.
Prav.
Tvoj dedek, George Rocher,
je bil mlad lekarnar v mestu Aulus-les-bains.
Anoukina najljubša zgodba.
Vedno istih besed. George je bil pošten, uspešen,
in kupci so mu zaupali. Toda ni bil srečen,
čutil je, da je življenje več kot prodajanje ribjega olja.
Spomladi 1927 se je Zveza farmacevtov
odpravila v Srednjo Ameriko
raziskovat naravno medicino.
Bil je najbolj vnet prostovoljec.
Toda pustolovščina se je zasukala, kot ni pričakoval.
Neke noči so ga povabili na surov kakav s ščepcem čilija.
Napitek so starodavni Maji uporabljali
pri njihovih svetih obredih. Verjeli so,
da kakav sprosti vsa skrita poželenja.
In razkrije usodo.
Tako je tudi bilo. Takrat je George uzrl Chitzo.
Bil je veren katolik.
Toda v romanci z njo je rahlo prikrojil
krščansko dvorjenje.
Starešine so ga svarili pred njo. Bila je ena od romarjev.
S severnim vetrom je tavala iz vasi v vas,
delila zdravila,
ne da bi se kje ustalila. Slaba izbira za nevesto.
George se ni menil za svarila in zdelo se je že,
da bosta s Chitzo zaživela srečno življenje v Franciji.
Toda zviti severnik je imel drugačne načrte.
Nekega jutra je George odkril, da sta Chitza
in deklica Vianne izginili.
Usojeno jima je bilo, da vandrata
od vasi do vasi in delita starodavna kakavova zdravila.
Da potujeta z vetrom
kot to počne Chitzino ljudstvo že generacije.
Bo tako za zmerom?
Lahko noč.
Cenim, da si prišla.
Kaj se tako mudi, da ne smem dremati?
Čokoladni kolač imam.
Babica...
Dober dan, babica.
Ali smem...
Bi spil skodelico...
Ne, hvala. Prišel sem, da izdelam portret.
Čigav?
Tvoj.
Je svetloba dobra?
Nekaj imam zate. Od tvojega rojstnega dne jo nosim s sabo.
Knjiga poezije.
Hvala. -Nimaš rad poezijo?
Ne, ne. Seveda jo imam.
Jaz tudi ne. Ta je drugačna.
V trenutku slabosti sem molil k devici Mariji,
da lajša Charlieju dušo v trpljenju.
Saj veš, da žival nima nesmrtne duše.
Vem, oče.
Vendar si zasmehoval Boga.
Šibak sem in grešnik. -Še kaj?
Nečiste misli.
Tista ženska, ki ima prodajalno čokolade. -Vianne?
Predlagala je, naj kupim čokoladke vdovi Audel.
Kar me je premamilo v misli o vdovi.
Pri vajinih letih?
Ja.
Kaj si iskal v slaščičarni med postom?
Bilo je za Charlieja. -Spet si zasmehoval Boga.
Ampak... Če Charlie nima duše,
tudi nič ne škodi, če krši post.
Ni tako, oče?
Deset zdravih Marij, dvajset očenašev.
Da bi ji ne uspelo, vampirski kraljici milijonov trupel.
Vidim se spet z gnijočo kožo, prekrito z blatom in mrčesom,
s črvi pod pazduho in v laseh. Čudovito ogabno, kajne?
Čudovito.
Bi malo kolača?
Ne bi smel. -Ne skrbi toliko za to, kaj smeš in česa ne.
Zaživi malo.
Pri frizerju bo kmalu opravila. Iti moram.
Kaj pa moj portret?
Drugič. Hvala za kolač.
Ne muzaj se tako zadovoljno.
Ostani tukaj.
Uspelo mi je.
Tako pijan je bil. Zbudil se je.
Videl je, da odhajam.
S pasom sem mu zvezala nogi.
Padel je na obraz. Na svoj veliki rdeči obraz.
Kako trapasto, kajne? Nikoli ga ne krivim.
Včasih celo pozabim, kaj se je zgodilo.
Rešil sem jo. Še veste, da je njen oče sodeloval z Nemci?
Vsi so se je izogibali, razen mene. In to je njena zahvala!
Tvoja jeza je razumljiva. -Vsi se mi bodo smejali.
Pusti to. Naj te skrbi zakrament svetega zakona.
Zakrament, seveda.
Potopi jih v belo čokolado.
Takole?
Dobro. Malce pretresi. Dobro.
In zdaj na pergament z njim. Dobro ti gre od rok.
Takoj bom nazaj.
Vam smem ponuditi Venerine bradavičke?
Pravijo, da skrivate gospo Muscat. Je to res?
Govorite, kot da je begunka.
Saj je, od poročne zaobljube,
ki je od Boga blagoslovljena.
Josephine? Stopi ven za trenutek.
Naj si te njegova svetlost ogleda.
Dovolj blagoslovljeno za vas? Ni prvič.
Resnično mi je žal.
K meni bi morali priti.
Vaš mož se bo spokoril za to.
Vendar na glavi koga drugega.
Kar noter! -Gospod grof!
Oglej si primer zase. Tja noter.
Pripravljen je.
Spoved mora biti v duhu kesanja.
Si prišel z namenom, da se pokesaš? -Ja. -Pripravljen je.
Razvrat, samopašnost, požrešnost, pijančevanje
in malikovanje.
Pravilno. In kateri so trije pogoji za smrtni greh?
Smrtni greh je greh, katerega namen je...
Ki je storjen namenoma...
Posledica... -Napak. Didi?
Smrtni greh je težak greh, ki je storjen
pri polni zavesti in namenoma.
Pravilno.
Kako veš, da ima preliv pravo temperaturo?
Najprej preveriš, ali ima telesno temperaturo.
Nato z nožem preveriš, ali se enakomerno strdi.
Pravilno.
Bliže.
Čas je mineval.
Prodajalna čokolade ni samevala.
Grof Reynaud je vodil nenavaden križarski pohod.
Da preobrazi Sergea v uglajenega moža.
To ni bilo dejanje dobre volje. Postalo je preizkušnja,
sveta vojna med grofijo
in čokoladnico.
Vsakokrat si rečem, da je zadnjič.
Toda potem si privoščim požirek vroče čokolade.
Ali tiste kavine reči ali pa čokoladne školjke.
Tako drobcene, preproste, nedolžne. Če jih enkrat okusim,
ne bo škode. Toda polnjene so z bogatim,
grešnim, mehkim maslenim polnilom. Bog mi odpusti.
Počasi se topi na jeziku in te trpinči z užitkom.
Tudi sam sem grešil. In delal zlo.
S krivdo sem rojen. Grešnik, ko me je mati spočela.
Po resnici hrepenite in duhovnosti,
naučite me modrosti.
Grof ni bil bedak.
Upal je, da bo spokoril Sergea,
toda vedel, da mu to ne bo povrnilo oblasti
nad vaščani. Vedel je, da bo potrebna težja lekcija.
Rešitev nekega bolj pretečega problema.
Niti slutil ni,
da bo prišla nekega mirnega popoldneva.
Po lenobnih zelenih vodah reke Tannes.
Poglejte!
Nisi povedala, kakšne težave imata.
Ti in Caroline. -Te nič ne briga.
Sramuje se me.
Res je. Berem umazane knjige.
Jem in pijem, kar mi prija.
Greh vseh grehov pa je, ker nočem v Mimozo.
Otroci smo ji rekli Mrtvašnica.
Dom za ostarele.
V Toulousu.
Obožuje misel na bolničarko,
ki posluša moje črevesje.
Mama, hitro! Tukaj so!
Prišli so v Lansquenet. -Počasi, Anouk. Kdo je prišel?
Pirati!
Zakaj ne smemo ostati? Čisto malo časa.
Zdravo, kako ste?
Je kdo sladkosneden?
On mora biti kapitan.
Ne delaj tega.
Ne delaj tega, prosim. -Kako si kaj?
Oprostite. Rad bi se opravičil v imenu vseh nas.
Le zakaj? -Za tisto, za kar bi nas radi obtožili.
Zakaj bi to hotela?
Ker smo rečne podgane izmečki družbe.
Kužna bitja in kriminalci.
Sliši se srhljivo. Je res?
To mestni škrici mislite, kajne?
Žal to ni moje mesto. -Kaj potem hočeš?
Si nas prišla rešit? Si od katoliškega Rdečega križa?
Od Družinske lige? Komunistov? Kaj prodajaš?
Čokolado. -Kako?
Kaj je rečna podgana?
Je to pirat?
Ja, lahko bi tako rekla. Kar poglej mojo skrinjo zakladov.
Naj uganem. Naprodaj so. -Pravzaprav so res.
30 frankov ena. Smeješ se? V Parizu jo prodam za 50.
Potem pojdi v Pariz.
Dve bova vzeli, prosim. -Dve?
Ja, prosim. Vsekakor.
Ne vem, če imam drobiž.
Čudoviti sta.
Irsko najboljše.
Hvala. -Hvala tebi. Poslušaj,
posvariti te moram. Nam prijateljica, drugim sovražnica.
Obljubiš?
Drži kot pribito.
Kaj namerava? -Morda se bo pridružil cirkusu.
Žal, zaprto je.
Josephine, kako drugačna si.
Ti tudi.
Rad bi ti povedal, kako žal mi je.
Za vse. Toda spremenil sem se.
Bog me je spremenil v novega človeka.
Prosim, rotim te, sprejmi moje opravičilo.
Sprejmem.
Obljubim, da bo poslej vse drugače.
Je že vse drugače, Serge.
Mislim, ko prideš domov.
Domov? Hvala za opravičilo. Rože so lepe.
Nikar, Josephine.
Pred Bogom sva še poročena.
Potem mora biti slep.
Svet nima zakonske moči,
da jih prežene. Rečni breg je v lasti vseh.
Župan bi rad povedal nekaj besed.
Če smem, gospe in gospodje svetniki.
Ti ljudje so potepuški, brezbožni vandrovci.
Živijo za umazane užitke.
Zastrupili bodo duha našega mirnega mesta,
nedolžnost naših otrok.
Predsednik ima prav.
Ne moremo jih prisiliti k odhodu.
Lahko pa jim pomagamo razumeti, da niso dobrodošli.
Josephine!
Misliš, da me lahko kar zapustiš? Neumna ženščina!
Brez mene nisi nič! Še ponve ne znaš uporabljati!
Ne znaš pripraviti preklete mize za obed!
Notri je. Tukaj! Mojbog!
Prosim, odpri vrata. -Mama!
Pomagaj mi!
Odpri! Samo govoriti hočem s tabo!
Pojdi domov spat. -Zapri gobec, kuzla!
Dovolj težav si povzročila!
Odpri vrata! -Mama!
Kako si drzneš!
Pridi sem!
Kurba vsiljiva!
Da ne znam uporabljati ponve?
Čudovito. Daj, vstani.
Nima tako trde lobanje, kot se je zdelo.
Kot bi lopnila muho.
Najhuje je mimo. Zdaj ve, iz kakšnega testa si.
Jaz tudi.
Koliko časa imava?
Eno uro bo pri frizerju.
Fuffi! Fuffi!
Žal mi je, toda odpovedati moram. -Je kaj narobe?
Ne, grofu sem obljubila, da bodo razobešeni.
Tudi pri meni. Čeprav si ne bodo tu urejali pričesk.
Grof meni, da tem ljudem ne gre zaupati.
Zdaj zdaj bodo delali za hrano, beračili pred vrati.
Ne pred temi. -Zelo dobro, Fuffi.
Kar drgni. Močno podrgni.
Zdravo, Caroline.
Če že moraš, krivi mene.
Kvarim ga s kakavom. -Kako moreš, mati.
Srečen, lepo mu je. Kar poglej ga. -Mama...
Pa ti, mati? Je tudi tebi lepo?
Stavim, da vam je pozabila povedati.
Carol... -Pokaži ji, mati. Se bojiš?
Injekcije insulina. Sladkorno ima.
Zelo hudo. V enem letu lahko oslepi.
Reci, da sem narkomanka. Bolj nobel se sliši.
Ti pa jo pitaš s slaščicami.
Tudi hujše smrti so.
Strup za podgane ji daj.
Hitreje bo. -Carol je dramatična.
Mora nekam, kjer bodo skrbeli zanjo.
V Mrtvašnico? Raje v pekel.
Tja že še prideš, mati. Greva, Luc.
Nočem. -Srečen je tukaj, dobro mu dene.
Jaz odločam, kaj je dobro zanj, gospa Muscat.
Daj še enega. Naj uživam v dneh, ki so mi še ostali.
Zakaj mi nisi povedala?
Sem v čokoladnici ali v spovednici?
Ne drzni si me pomilovati.
Žal, zaprto je.
Samo kozarec mineralne vode zanjo.
Ne strežem beštijam.
Dobro.
Pozdravljen.
Pravkar sem spekla svež kolač. Vaju mika?
Trebuh me boli.
Imam nekaj za to. Vstopita.
Kaj pa bojkot nemorale? -Vstopita.
Starodavno zdravilo.
S kakavovca. -Čuden okus ima.
Bi ga poskusil tudi očka?
Ni moj očka, moj konjiček je.
To je boljše kot tisto listje.
Okusno je.
Copatek bi te rad spoznal.
Moj kenguru.
Poskusi, tvoja najljubša je.
Kako si lahko tako prepričana? -Daj, poskusi.
Fantastična je. -Hvala, znam uganiti.
Ni pa moja najljubša. -Oprosti.
Dobro. -Najlepša hvala.
Lahko jih popravim, če hočeš.
Ne iz stekla, naredim pa lahko lesena.
Lepo od tebe. Toda vztrajam, da ti bom plačala.
Sva že dva.
Adijo. Hvala.
Norčuje se iz nas.
Zdaj eden tistih rečnih podgan dela zanjo.
Je to slabo? -Sicer pa nas Kristus uči.
Poglejte.
Zbira denar za slavje
dneva Plodnosti. Na Veliko nedeljo!
Kdaj boste kaj ukrenili? Tamle...
Kje v Avstraliji je Copatek doma?
Blizu Sydneya.
Kaj pa je? -Liste, žuželke...
In seveda črve.
Kaj pa čokolado? -Kenguruji ne jedo čokolade.
Jo je kdaj poskusil? Si jo kdaj poskusil?
Ne zanima ga.
To pa ne, g. Copatek. Presenečaš me. Svetovni popotnik,
ki ga ne zanimajo novi okusi. Sramota.
Slasten bonbonček imam, če ga želi poskusiti.
Čas zapravljaš. -Oprostita.
Kako veš, da ti ni všeč, če je niti ne poskusiš?
Imate radi črve? -Kaj?
Kako veste, če jih niste nikoli poskusili?
Komaj opazen. Slasten.
Ogaben.
Na noge, prijateljček, : in srecno.
Potegnili ste me.
Satan ima mnogo obrazov.
Enkrat poje mračno pesem, ki jo slišiš po radiu.
Drugič je pisec opolzkega romana.
Tretjič prosi šolarje,
če se sme igrati z njimi.
Včasih pa poskrbi za kakšen posladek.
Kaj majhnega... Kaj bi bilo lahko bolj nedolžno...
...kot čokolada?
Malo škripajo.
Nekaj novega imam. Charliju bo všeč.
Pridi že, Charlie.
Jaz sem tisti, oditi bi moral.
Ne, ne gre zate...
Kje si bila? Skrbelo me je.
S teboj govorim. -Mesto je kot vsa druga.
Anouk?
Povej, kaj se bilo. -Si Satanova pomočnica?
Ni lahko biti drugačen.
Zakaj ne moreva v cerkev?
Lahko greva, če hočeš. A ne bo nič lažje.
Zakaj ne nosiš črnih čevljev kot druge mame?
Od hudiča je, tale naš grofek.
Nič čudnega, da je žena že mesece
v ltaliji. Si vedela? -Armande, vsa srenja je proti meni.
Kaj pa jaz lahko naredim? Priredi mi zabavo.
Kaj?
Za 70 let. Pokaživa barabam, da odhajava v slogu.
Ampak zabava... Slabo se počutiš, priznaj si.
Že prav. A če to narediš zame, ti obljubim,
da se naslednje jutro preselim v Mrtvašnico.
Če priredim zabavo v tej vasi, ne bo nihče prišel.
Saj jim ni treba vedeti, kdo jo prireja.
Poslušaj...
Ne, ti poslušaj. To potrebujem.
Kadar potrebujem pomoč, prosim zanjo.
Mama mi je pela to pesem, kadar nisem mogla zaspati.
Je pomagalo?
Zaspala nisem, pomagalo pa je.
Kaj je z vrati? -Škripajo.
Res? Kako je Anouk?
Bolje. Nič ji ni. -Dobro. In ti, kako si?
Zabavo prirejam, če bo kdo prišel.
Hvala. Kdo je povabljen? -Kopica vaščanov.
Zakaj se trudiš ugajati tem zarukanim kmetavzom?
Menda se jih ne bojiš?
Prideš na zabavo ali ne?
Ne morem.
Bojkot nemoralnosti je. Moram ga spoštovati.
Saj. No, kar preskušaj
: : : svoja prepricanja. -Kako?
Tvoj najljubši.
Moj najljubši? Kaj res?
Hvala. -Ni za kaj.
Uničen sem. A to ni moj najljubši.
Oglasil se bom. Da ti utišam vrata.
Veliko zate...
Dober tek vsem!
Če izve grof... -Grofa ni tu. Ni bil med povabljenimi.
Bo Luc prišel?
Gotovo imajo druge načrte.
Luc?
Zakaj spiš?
Se ne počutiš dobro?
Vse najboljše, babica.
Vabilo je za ob petih.
Moral bi ga natančneje prebrati.
In vedel bi, da naj bi ne bilo nobenih daril.
Ne skrbi toliko za tisto, kar naj ne bi bilo...
Ti je všeč.
Pomladil si me. Zelo diplomatsko.
Dvoje vam imam povedati. Prvo.
Če ste danes uživali, boste v nedeljo
na mojem prazniku čokolade še bolj.
Oglašuj v prostem času! Kaj je za posladek?
In drugo. Moram vam oznaniti...
Danes nimamo posladka.
Nimamo? -Ker je na Rouxjevem čolnu.
Zaradi pritožb se oglasite pri meni.
Gospod grof? -Kdo je?
Govoriti moram z vami.
Poglejte, gospod grof.
Tam je Josephine, ta krava.
Nekaj bo treba storiti, Serge. Nekaj bo treba storiti.
Si končala? -Skoraj.
Skoraj... Pusti to, končala si.
Čokolada vsepovsod.
Misliš, da so se vsi zabavali?
Utrujena sem.
Hvala, bilo je...
Hvala.
Odpeljem te domov.
Za božjo voljo, ne pretiravaj. Pokvarila boš
prijeten večer. Ne maram slovesov.
Jaz bom pomil posodo.
Nocoj bom spala v stolu.
Ti je všeč,
da nosiš dom s seboj? Kamorkoli greš?
Ja, toda tvoj način je težji.
Vedno znova ga postaviš iz nič.
Morda bom tokrat uspela.
Kaj hočeš reči? -Morda bom ostala.
Kaj je?
Nikoli ne pomisliš, da nekam sodiš?
Cena je previsoka. Na koncu vsi
nekaj pričakujejo od tebe.
Je tako strašno, če nekaj pričakujejo od tebe?
Kako čuti Anouk?
O čem? -Ker se neprestano selita.
Dobro je, odlično ji gre.
Zlahka sklepa prijateljstva. Tako nenavadno...
Sovraži to.
Sovraži vse skupaj.
Vianne!
Hitro!
Anouk!
Vrni se!
Nazaj, Vianne!
Ne! -Stoj!
Stoj! Vrni se!
Nehaj!
Pomiri se.
Zakaj si me ustavil? -Bilo je prepozno.
Mojbog, tamle je! -Mama!
Anouk! Prihajam!
Boli me.
Samo prepričati sem se hotel, če si...
Ja, obe sva celi. Pa ti?
In prišel sem se...
Poslovit. Ja, vem.
Kaj?
Tvoj čoln. Izgubil si dom.
Ne, samo prevozno sredstvo.
In kako boš zdaj... -Se bom že znašel.
No...
Vianne, poslušaj...
Vem. Žal mi je.
Tvoj očka je vozil to kolo. Vsako jutro.
Želel bi, da ga dobiš ti.
Toda obljubi, da ne boš več bežal.
Mama... -Kaj?
Kaj je narobe, Luc?
Ne moremo vedeti, kakšne so bile njene poslednje misli.
Upamo, da o pokori.
Da je prosila Boga, naj ji odpusti
samoljubje, ki jo je pahnilo v smrt.
In proučimo lastna življenja.
Odpovejmo se tistim, ki nas vodijo v skušnjavo.
Blaženi vsi, ki jo prezirajo.
Mama? Bi lahko odšli domov?
Seveda.
Kot želiš, mama.
Vianne, naj jaz začnem pripravljati knish za praznik?
Kaj počneš?
Odhajam. Takoj zjutraj.
Zaradi Armande? Nisi bila ti kriva.
Čas je.
Takšna pač sem.
Si verjela v vse, kar si mi rekla?
Da bi lahko bila boljša?
Je bilo vse le šala?
Zdaj moram pakirati.
Če odideš, bo vse tako, kot je bilo.
Saj je tako, kot je bilo.
Zame ne.
Vem, kako se počutite. -Kako, prosim?
Najbrž vam ni lahko, da je odšla.
Zdi se, da se ne morem privaditi, ne glede na čas.
Se pa veselim njene vrnitve.
Mislim, da ne bo nihče mislil nič slabega o vas,
če boste priznali, da se ne bo vrnila.
Lahko noč, Paul.
Caroline!
Oprosti. Govoriti moram s tabo.
Naprej.
Gospod grof. -Je že v redu.
Oprostite, ker vas motim, gospod grof.
Bilo je prav, kajne?
Seveda je, vem, da je.
Vse zaradi Josephine.
O čem pa govoriš, Serge?
O požaru. Vem, da je bilo prav...
Ne morem pozabiti obrazov in krikov.
Ogenj... To je bilo božje delo.
Moje, gospod grof. Sergeovo delo. -Kaj?
Vi ste mi tako rekli.
Se spomnite? ´´Nekaj je treba storiti, Serge´´.
Ste, kajne?
Ljudje bi lahko umrli.
Bi rad njihovo kri na svojih rokah?
Na mojih rokah?
Naj grem prosit očeta Henrija za odpuščanje?
Poslušaj me, Serge. Pazljivo me poslušaj.
Takoj zapusti vas.
In ne vračaj se.
Čemu bi zapustil dom, kavarno?
Ker sem te izgnal! Zato!
Tvoje dejanje te postavlja onkraj pomoči, tudi moje!
Poberi se! Razen če si želiš, da grem na policijo! Ven!
Čas za odhod.
Kaj? Ne! Jaz ne grem!
Tudi meni je težko. -Copatek sovraži to!
Nehaj. Obleci se.
Sovražim te!
Vso pravico imaš do tega. Obleci se.
Potem opravi sama.
Ne morem! -Vstani.
Poškodovano nogo imam kot Copatek! -Nehaj! Vstani.
Tudi jaz ne morem hoditi.
Hodi. -Boli me.
Nehaj se obnašati kot...
Izpusti me! To ni prav!
Nehaj!
Ne grem! -Nehaj!
Oprosti, mama.
Ne skrbi, mama.
Naslednjič bo bolje, kajne, mama?
Naslednjič bo
čudovito.
Zdaj sem pripravljena.
Je tako v redu? -Ne. Tako jo nareži.
Kakšni so mandlji?
So dovolj fino nasekljani?
So dobri, Vianne?
Kristus je vstal.
Naj bo Velika noč ponovno rojstvo tudi za nas.
Težimo...
Ne. Ne. Ne požirajte besed.
Naj doni ponovno rojstvo.
Naj bo tudi za nas ponovno rojstvo!
Bodriva farane k vstajenju moralne zavesti.
Prav. Poskusiva še enkrat.
Za danes bo dovolj.
Kaj? -Zelo sem utrujen.
Meni prepustite, imam predloge.
Toda... -Nekaj malega, tu in tam. Hočeva, da bo popolna, ne?
Ja. -Ja.
Uprimo se... plitkim, posvetnim skušnjavam,
odpovejmo se posvetnim skušnjavam umrljivega telesa.
Caroline.
Ves moj trud je zaman.
Trpel sem po lastni volji.
Postil sem se, komaj kaj pojedel zadnje tedne.
Oprosti,
moje trpljenje je ničevo, samo izgubljen se zdim.
Ne vem, kaj naj storim. Povej, kaj naj storim.
Popij tole.
Spij, poživilo te bo, obljubim. Pij.
Daj, spij!
Tako zelo mi je žal.
Živi duši ne povem.
Očedi se. Velikonočna nedelja je.
Pridiga...
Nisem je dokončal.
Se bom že česa domislil.
Nisem prepričan, o čem bi moral danes pridigati.
O čudežu Gospodovega spreobrnjenja?
Rekel bi, da ne.
Nočem govoriti o njegovi božanskosti.
Raje bi govoril o njegovi človečnosti.
Saj veste, o njegovem življenju tu na Zemlji.
O njegovi dobroti, strpnosti.
Veste, takole mislim.
Ne moremo meriti dobrote po tem, česar ne storimo.
Po tem, čemur se odrečemo, vzdržimo, koga izobčimo.
Dobroto bi morali meriti po vsem, kar vzamemo za svoje.
Kar ustvarimo. In po tem, koga sprejmemo medse.
Zagotovo ni bila najbolj
goreča od Henrijevih pridig,
tudi najbolj izrazita ne.
Toda farani so tistega dne začutili novo vznemirjenje.
Zanetilo jim je duha.
Osvobodili so se mrke spokojnosti.
Hvala vam.
Celo grof Reynaud se je čutil nenavadno sproščenega.
Čeprav je že 6 mesecev zbiral pogum
za povabilo na večerjo.
Josephine pa je vzela v roke staro kavarnico
in ji nadela novo ime.
Pa vendar zviti severnik še ni bil potešen.
Vianne je šepetal o mestih, ki jih mora obiskati.
O prijateljih v stiski, ki jih mora najti.
O bitkah, ki jih mora še izboriti.
S kom drugim, kdaj drugič.
In naneslo je, da se je severnik utrudil
in zapihal po svoje. S poletjem, ki je ovilo vas.
Nov vetrič z juga je pihljal nežno in toplo.
Samo naravnati jih je bilo treba, zdaj bo bolje.
Roux!
Mama je vedela, da se ni vrnil
zaradi škripajočih vrat.
Tudi jaz.
Sem mislil, da ne boš uganila. Moja najljubša
vroča čokolada.
Vedela sem.
Pa Copatek?
Njegova poškodovana noga je čudežno ozdravela.
Odskakljal je novim dogodivščinam nasproti.
Nisem ga pogrešala.
Prevod in tehnična obdelava: FIVIA - Vojnik